אז, אנחנו הולכים לשחות או מה?
לא הבאנו את בגדי הים שלנו.
- לינה, בוא! - לא.
לא בא?
תיהנה לבד על החוף!
שלום אמא.
תוריד את הנעליים אם הם מלוכלכים.
פאפא!
זהירות. אתה תפגע בו.
לא, הוא חזק כמו שור.
התכוונתי אלייך.
ערב טוב, גברת וילקאס.
על הזמן היתה לך ערכת ראוי.
ואין צורך להיות חסך.
אנחנו נעביר אותו מחדש לפני התוכנית לאמנות קיץ קובנה.
אתה אוהב את זה?
כמובן. תודה.
אבל...
אני לא יתקבל לאמנויות קובנה.
זה תחרותי מדי.
זה יהיה חבל אם כולם יחשבו כך
ואף אחד לא יישם.
הם חייבים לקבל תלמידים.
אני לא יכול לחשוב על סיבה אחת
אתה לא צריך להיות אחד מהם.
מאיפה השגת את הכדור הזה?
Vidas.
הוא נבעט מהכיתה.
אני צופה בזה בשבילו.
ולמה הוצא וידאס מהכיתה?
הוא דיבר על גיהינום.
ובכן, זה לא דבר נעים לדבר עליו.
הוא אמר בקרוב,
ליטא תהיה חלק מהגיהינום.
למה אתה חושב שהוא היה אומר את זה?
האבא שלו אמר לו.
האם זה נכון?
אתה יודע מה הפרופסורים האחרים ואני מדברים עליהם
כל היום?
תפיסה.
אמנות היא כל תפיסה.
בסופו של דבר, אנו מוצאים,
זה לא מה שאתה רואה אלא איך אתה רואה את זה.
ועכשיו אני רואה
חתיכת עוגה טעימה לפני.
תודה לך יקירתי.
עלינו לזכור גם שהחיים אינם ציור.
החיים אינם אמנות.
הוא נע ומשתנה,
ויש לה את המציאות שלה.
וכך, דרך האמנות,
ייתכן שהמציאות שלנו תהיה מוארת.
המשפחה שלך מגיע ראשון.
למה אני צריך להגיד לך את זה?
הם גם משפחה.
ואנחנו יכולים לעזור.
אבל באיזה מחיר?
האם אתה רוצה לנקוב את הסיכון
עם כל משפט?
אני רוצה שתהיה מציאותי.
איך אני לא מציאותי?
על ידי עידוד לינה להחיל על אמנות קובנה.
כאשר אתה יודע את זה אולי אפילו לא קיים.
אתה chiding לי על האמונה של הילדים שלנו?
היא צריכה ללמוד לצאת מהראש שלה, קוסטס.
היא באה הביתה כל יום מבית הספר.
היא ניגשת ישר לחדרה ומציירת.
כן, מבריק.
ללא הוראה קודמת כלשהי.
אין לה חברים.
היא מרחיקה את הנערים.
אלנה. אנא.
אנחנו חייבים לחשוב מעבר לקירות הבית הזה.
אנחנו חייבים לנסות לעזור לאחרים
בעוד אנו עדיין יכולים.
אני חייב ללכת.
זה בא.
משהו של נס.
כמעט ולא קיבלנו שום דואר לאחרונה.
אתה לא מתכוון לפתוח אותו?
אני הולך לחכות כדי לפתוח אותו עם אבא.
לינה, אתה צריך לארוז.
בד אחד. דברים שאתה יכול לשאת.
פשוט להישאר בחדר שלך לארוז.
אמא -. - אל תפחד.
אל תיגעו בי!
ג'ונאס, זה בסדר. אל תפחד.
אל תפחד.
אתה אשתו של קוסטאס וילאקס?
כן.
אתה יודע איפה הוא?
התכוונתי לשאול אותך אותו דבר.
כבר יש לו.
הם הולכים להרוג את כולנו.
איש שקט.
אל תגע בזה!
לינה! אמא!
אמא!
ילד או ילדה?
ילדה.
איך קוראים לה?
אתה חייב להאכיל אותה.
- כמה מכוניות יש גברים עליהם? - אני לא יודע.
חמש האחרונות, אולי.
אתה יכול להגיע אליהם?
אבא שלי עשוי להיות על אחד מהם.
גם שלך. תעזור לי.
זה אור יום.
יש נקווד בכל מקום.
תגיד שאתה מוצא את אבא שלך, ואז מה?
זה מסוכן מדי. - אתה מפחד.
אינך מפחד?
אמנות קאובנה, ואחר כך לפלאנגה.
פלנגה! התגעגת אלי?
אתה מצייר טוב מאוד.
אני מתעקש. אנא.
קח את זה.
תודה.
אני מכירה את אביך.
אני מוביל את מחלקת המוסיקה באוניברסיטה.
הוא די מנהיג.
האם אתה עושה נופים, גם?
אני מציירת את מה שאני רואה.
האנשים...
הם חייבים לדעת מה קורה כאן.
אולי עם העט שלך,
ו "מה שאתה רואה"
אתה יכול להראות אותם.
האם היא עדיין ישנה?
היא עם אלוהים, אונה.
- אתה חייב לתת לה ללכת. - אל תיגע בה!
היא נצמדת חזק יותר ויותר.
היא חייבת לזרוק אותו.
היא לא תעשה את זה בעצמה.
האם נוכל להסכים?
לטובת כולם.
על.
היא נעלמה עכשיו.
היא בטח נמצאת בדרכה.
היא עם אלוהים עכשיו.
זה בסדר.
זה בסדר גמור.
בסדר.
זה בסדר גמור.
לא!
על...
זה בסדר.
אתה יודע מה זה?
שמעת את הסיפור של ג'וראטה וקסטיטיס?
ג'וראטה היתה מלכת הים.
והיא גרה בתחתית הבלטי,
בטירה עשויה ענבר.
ואז, יום אחד, היא הבחינה בדייג צעיר
בשם קסטיטיס.
והוא תפס את כל הדגים.
עכשיו בהתחלה, זה גוראטה כעס,
אבל עד מהרה היא וקאסטיס התאהבו.
והם חיו באושר,
בטירה האמברית.
עד שיום אחד,
פארקונס,
אלוהי הרעם,
התברר שג'ורטה אהב אדם בן תמותה.
ובהתקף זעם,
הוא הרס את הטירה
עם ברק.
מנפצת אותו
לתוך מיליון חתיכות.
שעות נוספות,
חתיכות הענבר נשטפו לחוף. ו...
אם אתה מוצא אחד,
זה יביא לך מזל.
אתה שומר את זה.
מה קרה להם?
אני מכיר את הסיפור הזה.
פרקונס קשר את קסטיס לקרקעית האוקיינוס.
הוא מת, והשאיר את ג'וראט שבור לב.
היא מבשלת אותו עד עצם היום הזה,
ולכן הים בוכה כמו שהוא עושה.
יש אומרים שהם עשו את דרכם אל החוף,
כמו הענבר.
והתחילו חיים חדשים יחד
בפלנגה.
על!
לא לא. לא, התינוק שלי!
לא, התינוק שלי!
התינוק שלי.
איפה התינוק שלך?
לא.
אנא.
עלה. כן כן. עלה.
בוא נלך למצוא את התינוק שלך.
בואו נמצא את התינוק.
- התינוק שלי. - כן.
היא חזרה לשם.
איך קוראים לה?
השם שלה הוא...
תעשה מה שהוא אומר.
אנחנו חייבים להתרחץ.
אנחנו הולכים לשחות או מה?
לא הבאנו את בגדי הים שלנו.
לא - לא בא?
המים חמים!
תיהנה לבד על החוף!
תיהני להסביר לאן הלך הבגדים שלך!
היי! אלה שלי!
היי!
חזור!
היי!
לאן אתה חושב שאתה הולך עם אלה?
מצטער.
יש לך עיניים יפות.
אתה עירום.
כולכם אשמים בבגידה.
פשע שעונש מוות.
במקום זאת, תקבל כל אחד
מאסר עולם של עבודה.
במילים פשוטות, אם אתה לא עובד,
לא תאכלי.
ניסיונות בריחה הם עונש מוות,
אבל אני מבטיח לך,
הניסיון עצמו פירושו מוות באזור זה.
הודאה חתומה
תניב עונש מופחת
עד 25 שנים.
לאחר מכן תקבל חנינה מלאה.
עם החתימה, תקבל גם
גישה לנקודת מסחר של נקווד.
אם אתה חותם, אתה בוגד בעצמך.
אין מה להתוודות.
אין לי אלא זמן.
מה היא אומרת?
היא אומרת שאנחנו פושעים.
ושהיא לא רוצה אותנו כאן.
יש לי חדשות בשבילך.
הילד, אנדריוס,
הוא נתפס גונב מזון.
אתה יודע איפה הוא?
הם קשרו אותו לעמדה מחוץ לבניין הקצין,
והיכו אותו.
אבל הוא חזק ועמד על כך.
אנדריוס.
כאן. בחייך.
קרצקי.
מה דעתך על קרצקי?
הממ? בחור צעיר,
תמימות, כמו מלאך.
ועדיין...
... אם אני אצמיד את האצבעות,
הוא הופך להיות מלאך המוות.
קראת רוסית.
לא.
זו לא שאלה. אני יודע שאתה כן.
יש משרד דואר ב Turaciak.
תפקידו חיוני למחנה שלנו.
אני מציע לך עמדה.
תרגום. מחוץ לשדות,
לתוך החום.
לא.
אתה לא מצליח לשעשע,
אלנה וילקאס.
כל כך נועז.
כל כך מתריסה.
בדיוק כמו בעלך.
אני יודע.
הכאב.
הוא שייך לאלה שנותרו מאחור,
לא?
היית במסחר?
האם יש אנשים שעוברים?
מה זה משנה עם שום דבר כדי לסחור?
קח משהו בשבילי.
אם אתה מוסר את זה למישהו,
והוא מוצא דרך לאבא שלי, כולנו יכולים להינצל.
שמו על הגב.
אם מישהו היה לוקח את זה, ואתה אמרת להם...
תוציא את זה ממני!
להתרחק ממני!
אני אדווח עליך!
תגיד להם שהלכנו לטייל.
כשאני חוזר לקובנה, אני מצטרף לפרטיזנים.
יום אחד, אנשים בקובנה יידעו את שמי
כאילו הם מכירים את אבא שלך.
למה את מתכוונת?
אני יודע שהוא עזר הרבה אנשים.
אה, הנה אתה.
איפה ג'ואנה, אה, הילד השני?
הם הלכו לטייל.
אני מבין. "הליכה."
יש קינוח בפנים, שניכם.
תודה.
אנדריוס.
אתה בסדר?
הבאתי קצת אוכל.
יש מספיק לחלוק עם אמא שלך וג'ונאס.
וכמה דברים רק בשבילך.
כמה נייר ועפרונות.
תודה.
הישאר שם.
זה מדהים.
היכן למדת לעשות זאת?
- בית ספר לאומנות? - לא.
לא, אבל אני מתכוונת ללכת.
תראה.
משרד הקבלה.
אני עומד לפתוח אותו עם אבא שלי.
אני חושב שנכנסת.
ואם לא,
זו טעות שלהם.
אתה גאון.
אתה לא צריך להשתמש במילים שלך כל כך קל.
אני לא משתמש בהם בקלילות.
אום, אנחנו לא צריכים להיות מחוץ מאוחר זה לזה.
אני, אני צריך ללכת.
אבוא עוד לילה?
בסדר.
אתה רוצה שאני?
כן.
אם אתה רוצה.
כאן.
האם אתה מחבב אותו?
מהדרך שבה אתה מסתכל על הציור הזה.
כך הרגשתי כאשר פגשתי לראשונה את האבא שלך.
אתה חושב שאבא מחפש אותנו?
כמובן, הוא.
זה אנטארוגנדת.
הוא שואל למה.
אתה רועד.
קר?
הממ?
הייתי זקוק למשהו שיסחור בכפר.
מה הטעם אם אין מה לסחור?
יש לה מפה!
היא הראתה לי את תוכניותיה לברוח.
לא לא...
המממ.
תמשוך את...
איפה מצאת את החומרים?
אולי מישהו גנב אותם בשבילך?
הממ?
טוב מאוד.
לכן,
אתה מצייר דיוקנאות.
אני יושב כאן לפניך,
אתה מצייר אותי.
צייר אותי.
הכל בוצע?
בוא נראה.
ואן גוך הבא.
אום, עצור!
חג מולד שמח.
תסתכל פנימה.
הציור שלך של אבא.
הוא התעופף מהאש.
מצאתי אותו בשלג.
תודה לך, ג'ונס.
אנדריוס!
- חג מולד שמח. - חג מולד שמח.
תודה לך, אנדריוס. - חג מולד שמח.
ספר?
זה ברוסית,
אז אולי אמא שלך יכולה לעזור לך לקרוא את זה.
תודה.
היה לי גם משהו בשבילך, אבל הם שרפו את כל הציורים שלי.
זה בסדר גמור.
זה בסדר.
אני אצייר יותר.
לילה טוב.
אנדריוס!
לינה.
לינה!
כאשר זה... כאשר זה נגמר,
אני אמצא אותך. אל תוותר!
- לא! תראו את ג'ונאס!
- הוא צריך אותך! - תפסיק!
תפסיק בבקשה!
- לינה! אנדריוס!
- לינה! - לא!
- לינה! - אנא!
אמא!
אמא! אמא, אמא!
אמא.
אמא!
אלנה. אלנה.
אתה צריך לנוח.
יש ספינה.
הוא יוצא מחרתיים.
זה האחרון של העונה. אחרי כן,
לא יותר פנימה או החוצה.
אני הולך על זה.
גם אתה וגם אחיך יכולים להיות.
בואי או לא.
הכול ימות בחורף.
אמא...
אמא.
אמא, את חייבת לאכול.
אתה כל כך דומה לאבא שלך.
מלא רגש.
מלא תקווה.
כשהם רואים את מה שאתה רואה,
גם הם מרגישים את זה.
יש משהו שאני חייבת לספר לך, לינה.
משהו שמרתי ממך כמו שמרתי כל כך הרבה דברים.
מקווה שאני מגן עליך.
אני מצטערת, לינה.
אני מצטער מאוד.
פאפא שלך...
הוא היה...
הוא נורה, לינה.
הוא עזר למאות.
בן דודך,
והמשפחה שלנו.
אתה חייב לזכור מה הוא עשה.
אתה חייב לזכור.
תספר לג'ונאס...
כאשר הזמן הוא הנכון.
סמוך על עצמך.
אתה מנהיג
כמו הפאפה שלך.
אמא.
אמא, פתוח... פתח את זה איתי.
אמא.
אמא? אמא?
ג'וראטה היתה מלכת הים.
היא גרה בתחתית הבלטי,
בטירה עשויה ענבר.
ואז, יום אחד, הבחין בדייג צעיר
בשם קסטיטיס.
עד מהרה התאהבו היא ובקסטיס.
עד שיום אחד,
פארקונס,
אלוהי הרעם,
התברר שג'ורטה אהב אדם בן תמותה.
ובהתקף זעם,
הוא הרס את הטירה.
מה קרה להם?
יש וריאציות לסיום.
יש אומרים שהם עשו את דרכם אל החוף,
כמו הענבר.
והתחילו חיים חדשים יחד
בפלנגה.